- Detta har hänt... - Du borde flytta in.
- Aldrig! - Jag flyttar ihop med Lyndsey.
- Alan? - Vi har beslutat att bo ihop.
- Jaha, nu tar vi farväl. - Man kan bara hoppas.
- Alan? - Melissa?
- Är du ihop med nån? - Nej.
- Alan? - Jag förklarar senare.
Jag ska ändå flytta ihop med Lyndsey.
- Jag måste gå. - Jag också.
Varför måste jag gå? Jag bor ju här.
- Kan vi göra det igen? - Du kan, men män är annorlunda.
- Jag menar nån annan gång. - Visst, varför inte? Jag bor här.
- Okej. Hej då. - Hej då.
- Jag vet vad du tänker säga. - Jag tror inte det.
Jag är otrogen mot Lyndsey, jag ljuger för Melissa.
Nej. Jag skulle säga att du inte bor här.
Du flyttade!
Inte officiellt. Jag har inte tagit mig till Lyndsey än.
Om du förstör det här, hamnar du här igen. Det går inte!
Det var en ingivelse. Det var en engångsgrej.
Det var en tvågångsgrej. Den andra gången var i duschen.
Du har ju övat där.
Du måste medge att det här är en märklig vändning.
För sju år sen kom jag hit förkrossad och ensam-
-och du hade massor av tjejer.
Se på oss nu. Eleven har blivit mästaren.
Arigato, sensei.
Ingen orsak, gräshoppan.
- Lyndsey? Är du här? - Varför dröjde du så länge?
Jag hade svårt att ta farväl av Charlie.
Han ville inte att lillbrorsan skulle flytta.
Charlie må verka aggressiv, men han är mjuk på insidan.
Som en puddingfylld kaktus.
Bra att du kom. Jag har en inflyttningspresent.
Bra... Snälla, inte sex.
Oj då, sex!
- Jag skickade ungarna på bio. - Då blir vi inte avbrutna.
- Toppen! - Kom igen, öppna din present.
Okej, men nu kan det väl handla om din njutning?
- Har du inte lust? - Jo, visst. Jag är ju man.
Män har alltid lust. Sex!
Vad sägs om första gången snabbt och andra gången långsamt?
Andra gången? Hurra...
- Det är slutet på en epok, Charlie. - Ja.
Ingen bror och ingen brorson. Bara ljudet av havet-
- och prostituerade som ljuger om vidden av mitt sexorgan.
- Du vet hur man uttrycker sig. - Jag är en poet.
Resten av dig är en suput till skitstövel.
Skål!
- Hallå? - Rör dig inte. Andas inte.
Charlie? Berta?
Åh, där är ni ju.
Melissa ringde och ville träffa mig. Jag kunde inte säga nej.
- Kommer hon hit? - Hon tror att det är här jag bor.
- Kan du ursäkta mig en stund? - Ta god tid på dig.
Kom så pratar vi.
Är du galen?! Har du förlorat förståndet?
- Jag vet, men vår kemi stämmer. - Du kan inte hålla på så här.
Nej. Jag blev tvungen att fejka en orgasm med Lyndsey.
Hur kan en man fejka orgasm?
Okej, jag fattar.
Snälla, jag ber dig.
- Det är Melissa. - Sluta nu.
Det är sista gången. Har du Viagra?
När jag åker hem till Lyndsey så slipper jag...
- Jag har saknat dig. - Jag har saknat dig också.
- Hej, Charlie. - Hej.
Jag känner en kille. 10000. Du behöver aldrig se Zippy igen.
Han tar 500 dollar, men det krävs en hittelön.
- Maten är klar, Alan! - Jag kommer.
- Du kan laga mat, mrs MacElroy. - Kalla mig Lyndsey, Jake.
Du är så gullig. - Du kan lära dig av honom.
- Fjäskis. - Jag har en kycklingklubba.
- Jag hittade den här pipan. - Den var farfars.
Såna görs inte längre.
Hej, pojkar. Vad sägs om lite apelsinjuice till middagen?
- Är han hög? - Om det vore så väl.
Jag älskar män med pipa. Vi skaffar tobak till den.
- Din pappa röker en döings pipa. - Han sätter inte på mina barnvakter.
Uppför er nu, pojkar, annars tar jag fram bältet.
- Sätt dig. Vitt eller mörkt kött? - Jag tar ett bröst.
- Ska du imitera nån? - Bing Crosby.
- Vem? - Bing Crosby.
- Den svarta killen på TV. - Det är Will Smith, idiot.
Vad konstigt...
- Hej, Charlie. - Åh, jösses...
- Det är trevligt att äta tillsammans. - Verkligen, mamma.
Efteråt kan vi samlas vid brasan och sjunga en sång.
Allvarligt talat, Alan. Det är inte roligt längre.
- Och kalla mig inte "mamma". - Förlåt.
- Prata inte i mobilen under middagen. - Bra regel, men jag måste svara.
Hej, Charlie. Vad är det? Är hon där nu?
Vad vill du att jag ska göra?
Alla ska vi dö, Charlie.
Nej, skicka inte hit henne.
Jag kommer strax. Vänta lite.
Jag bor också här. Jag kan prata i mobilen om jag vill.
- Vad är det med dig? - Du gnäller på mig.
- Vart ska du? - Jag ska ut och lugna ner mig.
Mamma!
- Varsågod. - Alan brukar komma hem efter jobbet.
- Hoppas att inget har hänt. - Sån tur har jag inte.
- Hur kan du säga så? - Jag konstaterar bara fakta.
Nu är jag hemma, Charlie! - Melissa, vad tusan?!
- Du är sen. Vi blev oroliga. - Hon använder "vi" i kunglig form.
Vi hade lite problem på jobbet.
Vad har hänt?
- Jag förlorade en patient. - Herregud, var den nån som dog?
Nej, det var ingen som dog. Patienten bara... försvann.
- Vilken tur. - Du, Alan?
Hur kan en kiropraktor tappa bort en patient?
- Det är en bra fråga. - Jag tänkte väl det.
Det är en äldre man.
Förutom att han har skolios, är han också dement.
Jag körde längs Ventura Boulevard-
- på jakt efter en skjortlös, krokig 80-årig man.
Jag hittade flera stycken, men ingen av dem var min.
- Är han fortfarande försvunnen? - Ja.
- Har du ringt polisen? - Ja, det har jag,
Vad sa de?
De sa åt mig att gå hem och låta dem göra sitt jobb.
Så jag åkte hem. Bättre sent än aldrig.
Du har aldrig provat med "aldrig".
- Ursäkta? - Ja?
Vi kan inte fortsätta så här, Melissa.
- Jag håller med. - Gör du?
- Jag borde flytta in till dig. - Här?
Vi kan prata om det när vi har älskat.
Det kan funka.
Jag åker hem och hämtar lite grejer. Jag kommer snart tillbaka.
- Det är irriterande. - Förklara för mig.
Vad har du för strategi? Förklara det för mig, Lucy.
Jag har kanske gått för långt.
Du bor ihop med Lyndsey och du bad Melissa att flytta in här.
När Melissa kommer tillbaka hittar jag på en ursäkt.
Som att du körde runt och letade efter en puckelrygg?
Det var inte så smart. Du har mer erfarenhet.
Nej, jag är van vid promiskuitet. Det här är polygami.
- Det är extremt motbjudande. - Är det här motbjudande?
Du blev ombedd att lämna Bangkok av moraliska skäl.
Jag hade ingen aning om att det var en utrotningshotad art.
Inget jag gör kräver karantän och rabiessprutor.
- Hej. - Tack och lov att du är här, mamma!
Din sarkasm uppskattas inte.
Alan får inte förstöra förhållandet med Lyndsey.
- Vem är det? - Min flickvän.
- Han flyttade ihop med henne. - Med en flickvän?!
Han är otrogen med sitt ex, som nu ska flytta hit.
- När tänkte ni berätta för mig? - Vi gör det nu.
- Jag är den sista som får veta. - Koncentrera dig.
Han flyttade äntligen, efter att jag har stått ut i sju år.
- Han måste hålla sig borta! - Är Jake också borta?
Du är lika värdelös som vanligt.
Du måste välja mellan Lyndsey och Melissa, Alan.
Du har rätt. Vad ska jag göra?
- När började han röka pipa? - Jag vet inte. Det är nytt.
- Det är Lyndsey. - Den han flyttade in hos.
- Vad är felet med henne? - Ensamstående mamma.
- Desperat? - Som en guldfisk i en läckande påse.
Lyndsey ber mig om ursäkt. Hon säger att hon har gjort fel.
- Om vad? - Vad spelar det för roll?
Jag vann ett gräl med en kvinna.
Det är därför hon är tjejen för dig. Älska och vårda henne.
Eller behandla henne som skit tills hon hänger sig.
- Melissa, då? - Avsluta det.
Jag måste vara en man.
- Vad gör du? - Säger till Melissa att det är slut.
- Med ett SMS? - Jag gör en ledsen smiley.
Det är väl dags att åka hem och erkänna för Lyndsey.
Inget erkännande. Om du inte sätter på mr Bubble.
- Jag vill inte bygga livet på lögner. - Jo, då.
Lyssna på mamma.
Det är aldrig bra att avslöja ett snedsprång.
- Hur vet du det? - Det berättar jag helst inte.
- När du var gift... - När började allt handla om mig?
- När vi föddes. - Min episiotomi kliar fortfarande.
Du kan inte lätta ditt samvete genom att dumpa dina synder på henne.
Ja, var inte självisk.
Vad är det nu? Melissa tar det inte så bra.
"Jag hatar dig, din dumma gurksugare"?
Stavningskontroll.
Jag måste gå. Hej då, mamma.
- Där kom jag nätt och jämnt undan. - Ja.
- Vad ska du göra med hans rum? - Hur så?
Det kan vara trevligt att vara här nån helg ibland.
Åh, älskling... Du skulle se din min.
- Hej. - Skönt att du är tillbaka.
- Förlåt att jag gick iväg. - Du har rätt.
- Jag behandlade dig som en gäst. - Jag är van vid det.
Sju år med Charlie och all tid med mamma.
Du bor här. Prata i mobilen när vi äter om du vill.
Får jag hänga upp min skylt med "Årets kiropraktor"?
- Visst. - Hos Charlie hade jag den på toa.
Jag är stolt över att du är årets kiropraktor.
Inte det här året. 2002.
Efter det fick man strängare regler.
- Filmjölk, då? Det tycker jag om. - Vi kan köpa det.
Får jag ha den i kylen?
Charlie tvingade mig att ha mjölkprodukter i en kylbag.
- Så hemskt! - Jag förlorade mycket ost.
Det här är ditt hem nu. Lägg din ost var du vill.
Får jag sjunga musikalnummer i duschen?
Mamma sa att jag var tillräckligt feminin.
Jag anser att du är en riktig man.
- Du är för snäll mot mig. - Det är bara vad du förtjänar.
Jag kan inte leva med skammen. Jag måste erkänna en sak.
För ett par dagar sen stötte jag på en ex-flickvän.
- Du hade sex med henne. - Låt mig tala till punkt.
Nej.
- Jag hade inte sex med henne. - Varför skäms du, då?
När jag hade stött på henne-
- upptäckte jag att jag fantiserade om henne.
- Är det allt? - Ja, det är det.
Inget sjukt, bara missionärsställningen.
Alla fantiserar.
Vid biltvätten föreställer jag mig böjas över en BMW av en invandrare.
- Varje gång? - Det är inte alltid en BMW.
Nu går vi och lägger oss.
- Si, seÃ±orita. - Förstör det inte.
Skit också!
Var är han? Du får en sista chans. Var är han?
Jag är ledsen. Jag vet...
- Vad är det som pågår? - Hon knäade mig i skrevet.
- Vad gjorde du? - Inget.
- Vad gjorde han? - Han säger inte var brorsan är.
Jag är ingen tjallare.
- Vad ska du göra med Alan? - Samma sak, fast värre.
Han är hos Lyndsey på Bonnie Meadow Drive.
Sherman Oaks. Stort, blått hus.
Förlåt, Charlie.
Sluta gnälla.
Jag är säker på att du förtjänade det.
Jag har funderat på att bygga om förrådet till ett eget rum.
Som du vill, älskling.
Kan jag få en platt-tv och en bar?
- Om det gör dig lycklig här. - Jösses!
- Nu älskar vi i vårt hem. - Ja, vårt hem.
Känner du att det luktar bränt?
- Varsågod. - Tack.
- Hur mår du? - Hon slog kulan upp till revbenen.
- Ska mamma ta en titt? - Nej, tack.
- Jag har sett dem förut. - Jag vet.
Jag kan tänka mig att de hänger mycket längre ner nu.
- Detsamma, mamma. - Touché, kära du.
Ni kan aldrig gissa vad som har hänt.